EN DOKUMENTÄRSERIE FRÅN NETFLIX
I SLAVERIETS BOJOR
Kuba har alltid slagits för sin frihet.
STRAFFAD FÖR DRÖMMAR
Hundratusen dog, och även om vi förlorade kriget, har landet förändrats.
FÅNGAD AV DOLLARN
STRYPT AV MAFFIAN
Det råder väldigt lite tvivel om att Meyer Lansky hade korrumperat Batista.
FÖRFÖRT AV ETT LÖFTE
Det är ingen lögn. De lovade inget.
De lovade en revolution. De gjorde revolution.
FÖRBLINDAT AV HJÄLTAR
De killarna var förutbestämda att bli antingen martyrer
eller nationalhjältar.
En revolution.
Fidel Castro!
VILLIGA ATT OFFRA SIG
Han sa åt Chrusjtjov: "Du borde släppa lös hela Sovjets kärnvapenarsenal."
Apokalyps.
MEN KAPITULERAR ALDRIG
Kuba ger aldrig vika.
Lummiga skogar, ett blått hav och soligt, tropiskt väder.
Kuba har varit ett favoritresmål sedan åtminstone 1920-talet.
Turismen ökade enormt på 1930-talet då folk, speciellt från USA,
också drogs till Kubas låga priser och flödande sprit.
Hur blev den här nästan magiska ön en lekstuga för den amerikanska maffian?
Vad förvandlade Fidel Castro, en jesuitisk skolpojke,
till ledare för ett väpnat uppror?
Varför misslyckades alla Kubas ambitiösa politiska reformer inom ett årtionde?
Kubas historia är präglat av 500 års fattigdom och förtryck.
Men kubanerna har aldrig gett upp sin dröm om frihet.
Sedan 1934 har Kuba regerats av ett antal marionettregeringar
kontrollerade av general Fulgencio Batista.
FÖDD 1901 KUBAS STARKE MAN TILL 1959
Han var underofficer innan han tog makten i en militärkupp.
Han avlägsnade Kubas till största delen vita arméofficerare av spansk härkomst.
För första gången regerades Kuba av någon av infödd härkomst.
I början var Batista högt ansedd i Kuba.
TYSK HISTORIKER
Inte bara bland folk i allmänhet, utan speciellt bland
informella nätverk av klienter, vänner och släkt.
Han var accepterad av dem.
Som arméchef ledde Batista landet från bakom kulisserna.
De valda presidenterna var hans marionetter.
Kubas granne, USA,
såg i honom en stark man som kunde återställa fred och lugn i Kuba.
Batista utvecklade en policy i överenskommelse med USA:s ambassadör.
Han var en ung man som hade växt upp i fattigdom.
Han var inte ens 31 år gammal...
KUBANSK FILOSOF
...och han hade sålt sig till USA:s ambassadör.
Han hade överlämnat sig och förrått sitt land.
Kuba ligger knappt 15 mil från den amerikanska kusten.
Washingtons politiska elit överraskades av Batistas statskupp.
Det tog tid för dem att förlika sig med den.
Amerikanska företag hade investerat kraftigt i Kubas jordbruk,
speciellt sockerrör.
Deras intressen behövde försvaras.
Till mångas överraskning tog general Batista farväl av sin uniform 1940
för att kandidera till Kubas president.
Den tidigare militärdiktatorn beslutade sig att kandidera med en plattform
som utlovade välstånd åt alla kubaner.
Han gjorde det. Han byggde en ny armé, främst från den färgade underklassen.
Det här är ögonblicket då sönerna och barnbarnen till tidigare slavar
klättrar på den sociala stegen.
Det är afrokubanernas uppgång.
Och sen gör Batista samma sak med polisen.
Som kandidat i presidentvalet
strävade han efter att uppfylla löftena som gavs under revolutionen 1933.
USA varnade Batista för att fortsätta reformerna.
Men Kubas intellektuella stödde honom.
De ville förändra kubansk politik.
Därför blev många intellektuella och författare involverade i kubansk politik.
TYSK PUBLICIST
De hjälpte till att skapa författningen 1940.
Batistas höjdpunkt var att ge Kuba en ny författning.
Den tillät markreformer, etablerade kvinnlig rösträtt
och befäste åttatimmarsdagen.
Författningen 1940 ansågs vid den tiden
vara en av de mest demokratiska i Latinamerika.
FRANSK STATSVETARE
Skälet till det är att den till sist uppfyllde löftena
som redan hade getts
under revolutionen 1933
och garanterade arbetares rättigheter.
Fulgencio Batista förde samman både konservativa och vänsterfraktioner.
Det tillät honom att ena majoriteten av kubanerna bakom sin fana
och att bli vald hösten 1940.
Det här var en period med betydande välstånd i Kuba, med mycket glädje.
EXILKUBAN OCH HISTORIKER
För kubanerna såg att revolutionen äntligen hade kommit till makten.
Kuba blev ett paradis för nya idéer.
Hela befolkningen skulle dra nytta av den blomstrande ekonomin.
Politiker i Washington var bekymrade.
För dem var Batistas reformer socialistiska och kommunistiska drömmar.
Men många amerikaner upptäckte Kuba
som ett semestermål nära det egna landets kust.
Sedan förbudstiden i USA kom amerikaner till Kuba för att dricka.
Den första vågen turister på 1920- och 30-talen
såg den relationen blomstra. Allt som sågs som tropiskt,
lyxigt och lite beryktat hände i Kuba, inte i USA.
Förbudstiden i USA från 1919 till 1933
skapade Kuba och förvandlade Kuba till en av USA:s bäst bevarade turisthemligheter.
Livet här var billigt och alkohol flödade fritt och lagligt.
Medan officiella relationer mellan Kuba och USA blomstrade
etablerade sig amerikansk organiserad brottslighet också på ön.
Under förbudstiden smugglade de sprit från Kuba till fastlandet.
FBI försökte motverka smugglingstricken med filmer som den här.
Smuggelsprit i oljedunkar.
Det var nästan som... Om ni känner till serien Boardwalk Empire.
MEYER LANSKYS BARNBARN
Det kom verkligen in på båtar och skepp och såna saker.
Och ibland flöt tunnorna iland.
Ibland hämtades de ordentligt och lastades av vid bryggor
och förvarades i lagerlokaler.
Kuba var romproduktionens hjärta.
Än idag är det tidigare huvudkontoret
för romjätten Bacardi ett kubanskt landmärke.
Karibisk rom utlovade frihet och äventyr.
Emedan det en gång var favoritdrycken för sjömän och pirater
hade kubansk rom nu upptäckts av turister.
Kuba började massproducera.
Den grundläggande råvaran fanns tillhands och tillverkningen var billig.
Kubansk rom blev en världssuccé.
Bacardi var Kubas största romproducent och de destillerade sockerrör.
KUBANSK HISTORIKER
Företaget fanns på östra Kuba, speciellt i Santiago.
Bacardi blev väldigt mäktigt genom sin position som marknadsledande.
Bacardi-familjen kom ursprungligen från Katalonien i Spanien.
De förfinade romreceptet i Kuba.
Fladdermusen i företagets logotyp är en gammal kubansk lyckosymbol.
Rom blev en stapeldrink i världens mest berömda barer
där rumlare blandade den med Coca-Cola och skapade världens mest berömda longdrink:
Cuba Libre.
Det var i grunden finkelsprit.
Bara de lägre klasserna drack det.
Det tog tid och reklam att göra den populär i den normala världen.
På 1920- och 30-talet öppnade Bacardi fabriker i Barcelona,
New York och San Juan i Puerto Rico.
Familjeföretaget blev Kubas mest välkända företag någonsin.
Rom är en del av Kuba precis som dess cigarrer, havet
och dess många små fiskebåtar.
Det var en del av attraktionen för en amerikansk journalist
som kom till Kuba för att fiska, men som stannade kvar.
Ernest Hemingway.
Än idag förkroppsligar han för många besökare den kubanska livsstilen.
I ett med naturen och njuter av livet. Och med en vass tunga.
Hemingways relation med Kuba
hade mycket att göra med havet.
KUBANSK FÖRFATTARE
När han kom till Kuba för första gången, var det för att fiska i Mexikanska golfen,
men han upptäckte snart att det var en bra plats att bo på.
Hemingway tillbringade många år på Kuba.
Ön inspirerade till Hemingways mest berömda verk,
en kortroman om en äldre kubansk fiskare.
Den gamle och havet gav Hemingway Nobelpriset i litteratur 1954.
När han fick Nobelpriset för sin kortroman tillägnade han det till folket.
Han var tacksam för kubanska fiskare
hade låtit honom leva bland dem som främling och de hade inspirerat honom.
På 1930-talet var det inte svårt för en turist
som Hemingway att bosätta sig i Kuba.
Författare som han var välkomna.
Vanliga jobb var dock främst reserverade för kubaner.
Och ön välkomnade inte längre invandrare.
I maj 1939 förde oceanångaren MS St. Louis
med sig hundratals flyktingar från Hamburg i Tyskland
som kom till Kuba för att söka asyl.
MS St. Louis var ett skepp fullt med judiska flyktingar som lämnade Hamburg
och skulle komma till USA.
President Franklin Roosevelt vägrade att ta emot flyktingarna.
Så de åkte till Kuba och de försökte förhandla med Kubas regering
som då leddes av Batista och en annan general vid namn Benitez.
De försökte betala för varje flykting.
Kubas regering krävde sådana ofantliga summor
att bara några få flyktingar hade råd att betala.
Fler än 900 judiska passagerare tvingades återvända till Europa.
Många av dem skulle dödas under förintelsen.
Andra skepp mötte liknande öden,
men bara St. Louis avvisades på detta grymma sätt.
KÖLNS UNIVERSITET
Hon är ett av få skepp som inte hittade någon säker hamn nånstans i Karibien.
Vissa åkte till Dominikanska republiken och passagerarna bosatte sig i Sosúa.
Andra fann tillflykt i Venezuela eller Colombia.
St. Louis var det enda skeppet som avvisades av Kuba
för det fanns redan så många...
...invandrare där.
I likhet med USA tidigare, förbjöd Kuba tillgång till sitt territorium.
Invandrarepoken var över.
I början av andra världskriget
gjorde Kubas läge i Karibien landet väldigt strategiskt betydelsefullt,
både som ett centralt transportnav och för amerikanska flottan.
Handelsfartyg och krigsskepp seglade från Kuba för att korsa Atlanten.
När USA gick in i kriget 1941, tog Kuba sin mäktiga grannes parti
och gick med i anti-Hitler-koalitionen och stödde USA-trupper som en förrådsbas.
De fanns i Guantánamo och Isla de Pinos.
Och amerikanska flottan besökte Kuba.
Kuba försåg USA med socker och andra varor, så det var en nära relation, ja.
Kubas president Fulgencio Batista gjorde ett officiellt besök hos sin allierade.
President Franklin Roosevelt välkomnade honom högtidligt.
Reservationer om Batistas tidigare koppling till kommunistpartiet
verkade ha glömts bort.
Batista hade USA:s stöd.
Han samarbetade med USA under andra världskriget.
Det här var en period under kriget.
Kommunisterna som inte kunde liera sig
med de mer progressiva vänsterelementen lierade sig med Batista.
Det här var också en tid då USA och Sovjetunionen
blev allierade mot Nazityskland.
Kuba drog nytta av dess användbarhet för den amerikanska militärmaskinen
och ekonomin blomstrade.
En del av vinsterna investerades i att förstärka Kubas egna styrkor.
Batista själv tog hem vinster från vapenhandeln.
Han agerade som mellanhand för vapenindustrialister
och tog en andel av varje köp hans armé gjorde.
Vid den här tiden var han redan miljonär.
Han visste hur man klädde sig, lydde och regerade.
Det här var i grunden en inofficiell socialpolitik
för personligt främjande.
Det var allmänt accepterat att någon vid makten
skulle försörja sina familjer och sina vänner.
Många i Kuba blev försörjda, och presidenten mer än någon annan.
Kubas kust är översållad med storslagna hotell.
De flesta byggdes av maffian på 1940-talet.
Amerikanerna började med hasardspel i Kuba
på ett antal hotell då turismen började öka.
Maffian tog över vissa hotell.
Det skiljde sig inte från Chicago eller Las Vegas.
Så Kuba var en annan plats där maffian kontrollerade spelbranschen.
Många turister klagade på fusk på kasinona.
Batista hade tydligen inte förmågan att kontrollera spelbossarna.
Problemet med fusk var hemskt i Havanna.
AMERIKANSK FÖRFATTARE
Man hade folk som riggade spel.
De hade små apparater som kunde hindra hjul
från att snurra på ett visst sätt.
Och det var ett riktigt problem.
För på kort sikt, förstås, attraherades oärliga spelare.
Men på lång sikt förolämpade det folk
som verkligen ville ha ett hederligt spel.
Batista ville stoppa kasinobedrägerierna.
För att få slut på fusket, anlitade han en ökänd maffiafigur.
Meyer Lansky började inte som kasinoägare i Kuba,
utan som konsult.
Han fick ett arvode för att driva spelen hederligt.
JUDISKAMERIKANSK GANGSTER SATT ALDRIG I FÄNGELSE
Meyer Lansky var respekterad av både den italienska och judiska maffian,
med ett rykte om sig att vara rättvis i affärer och hänsynslös mot fuskare.
Lansky rensade upp bland Kubas kasinon och hotell
och anpassade dem till sina amerikanska intressen.
Striktare regler för spelen infördes. Hotell frodades.
Vinster flödade in, och Lansky tog sin andel.
Det fanns många amerikanska företag som redan var framgångsrika i Kuba.
Sockerindustrin, telefonindustrin.
Men maffian fokuserade på resor, turism och kasinon.
Kuba låg för det första nära USA, och hade betydande turism.
Batista skyddade maffian och spelandet under sin regeringstid.
Så maffian klarade sig bra, frodades och hade ett fint semestermål
nära Miami att tillbringa vintrarna på.
Så med president Batistas välsignelse
blev Kuba ett eldorado för maffian på 1940-talet.
Stora vinster, inget polistrassel och en idealisk penningtvättmaskin.
Kuba var väldigt attraktivt för maffian då det var legalt.
Det fanns inte mycket de kunde göra i USA som var lagligt,
för där behövde man kunna spåra pengarna.
Men maffian kunde gå in i Havanna och bygga kasinon och hotell helt lagligt.
Pengarna som användes hade inte anskaffats lagligt i USA.
Men det som bokstavligen hände var att folk med säckar med pengar
åkte till Havanna och köpte hotell och kasinon.
Bland de som tidigt investerade i Kuba
fanns också USA:s mest fruktade maffiaboss,
Charles "Lucky" Luciano, ledare för den berömda Cosa Nostra.
FBI:s ENHET MOT ORGANISERAD BROTTSLIGHET
1936 hade FBI lyckats gripa Luciano för tvångsprostitution.
Men hans vän och förtrogne Meyer Lansky
kläckte en plan för att få ut Luciano igen.
KRIG
Med USA i krig med både Tyskland och Italien
fruktade USA:s regering sabotage och spioner, speciellt i New Yorks hamn.
Och de visste att hamnen kontrollerades av Lucianos italienska kompanjoner.
USA:s flotta tog in Meyer Lansky.
Och Meyer lyckades övertala Lucky Luciano, som satt i fängelse,
att uppmana italienare att samarbeta och hålla ögonen öppna i hamnen.
Vad hade Lucky Luciano, som satt fängslad i 30 till 50 år, att vinna på detta?
Jo, Meyer hade en plan.
Och planen var att om Luciano samarbetade med krigsinsatsen
genom att ge order att hjälpa till att hitta nazistspioner
och att hitta lojala personer i Sicilien när general Patton skulle invadera
kanske Luciano skulle släppas ur fängelset.
Villkoret för Lucianos frisläppande var enkelt. Han behövde samarbeta
och skulle deporteras till sitt hemland Italien när kriget var slut.
1940 var den framtida revolutionärsledaren Fidel Castro 14 år gammal.
Han och hans bror Raúl
var oäkta barn till en rik kubansk markägare.
Deras far hade skickat dem till en privat internatskola driven av kyrkan
i Santiago de Cuba.
Fidel och Raúl Castro studerade i en jesuitskola...
ALUMN FRÅN JESUITSKOLA
...precis som jag.
Att vara jesuit handlar inte om att vara katolik eller gå på högmässan.
Det är ett sätt att förstå världen och projicera sig själv i världen.
Det var en pojkskola.
Fidel står till höger med en blyertspenna i munnen.
Bland jesuiterna var Castro känd...
CASTRO-LEVNADSTECKNARE
...som en atlet, som en idrottsman.
Han var manlig och imponerande.
Han var fast besluten att vara väldigt fysisk.
Hans tävlingsanda kanaliserades till en början till sport.
Baseboll och basket, vilket passade honom perfekt.
Han hade alltid ett humör, som Michael Jordan i basket.
TIDIGARE KUBANSK HEMLIG AGENT
Väldigt tävlingsinriktad.
Fidel var en väldigt rebellisk elev.
Han hade ett par pistoler i sitt korridorrum.
Han brukade slåss med andra elever.
Som tonåring stack Fidel redan ut.
Han kunde inte stå still och var hetlevrad.
Men han var duktig i skolan.
1944 tog Batistas fyraåriga mandatperiod som president slut.
Han drog sig tillbaka från politiken, reste runt i Latinamerika
och bosatte sig i Florida där han levde ett lyxliv.
Det var här han firade segern i andra världskriget 1945
med sina amerikanska vänner.
I Kuba hade Batista efterträtts av Ramón Grau, hans tidigare medrevolutionär.
Men den nya presidenten försökte inte stoppa den organiserade brottsligheten.
Maffian regerade fritt och håvade in enorma vinster
och utvidgade en maktbas grundad på korruption.
I Chicago, New York och Las Vegas var maffiabossarna efterlysta.
Och Kuba var deras säkra tillflyktsort.
De andra är i Havanna och håvar in miljoner och har det bra.
Och alla är glada, alla blir rika och alla får gott om mat.
Och de bygger upp Havanna, och det är vackert och de expanderar.
Och de räddar monument och ditt och datt.
Och stränderna är vackra.
För att strukturera om maffian efter kriget
kallade Meyer Lansky till möte i Kuba med alla ledande familjer i december 1946.
De skulle samlas på Havannas berömda Hotel Nacional.
Runt 100 gäster närvarade.
Maffiafamiljernas bossar.
De mest inflytelserika gangstrarna från USA och Europa.
Under Kubas tropiska sol sökte de lösa sina oenigheter
om delningen av bytet utan blodsutgjutelse.
Havannakonferensen handlade om att lista ut
vilka reglerna skulle vara i framtiden och vem som skulle vara ledaren.
Frank Costello.
Albert Anastasia.
Sam Giancana.
Santo Trafficante.
Meyer Lansky lyckades föra samman varenda stort namn i undre världen.
Däribland den störste av dem alla, Charles "Lucky" Luciano.
Efter att ha bosatt sig på Sicilien bara 10 månader tidigare
smugglade Luciano sig själv till Havanna på ett fraktfartyg.
Hans mål var enkelt:
att ta över den organiserade brottsligheten i USA ännu en gång.
Mycket av det Luciano ville etablera under Havannakonferensen 1946
var vilken hans roll skulle bli.
Och sättet han gjorde det på var genom att vara lite av en diplomat.
Han tog in maffiafamiljer i USA
för att ta reda på vilka deras investeringar skulle bli i Havanna,
vilka deras investeringar skulle bli i Las Vegas, som precis kommit igång.
Det mötet tror jag handlade om att hålla allting under kontroll...
...så att saker skulle gå smidigt. Så det var som två regeringar.
Man hade USA:s regering, världens regering.
Och som Meyer brukade säga, vi var inte den undre världen,
vi var den övre världen.
Konferensen varade en vecka och åtföljdes av påkostad underhållning.
Till synes var skälet för många deltagare att komma till Havanna
att se Frank Sinatra uppträda.
Sinatra var dock bara i Havanna
på särskild inbjudan från flera Chicago-gangstrar.
Under konferensen höll sig kubansk polis borta från Hotel Nacional.
Regering och statstjänstemän var alla delaktiga i skumraskaffärer.
Luciano etablerade sig, åtminstone ett tag, i Kuba.
FÖRFATTARE "THE DEVIL HIMSELF"
Det som hände till sist var dock att skvallerpressen började skriva om honom
och Frank Sinatra och flygplanslaster med prostituerade som kom till Havanna.
Och Truman-administrationen var extremt upprörd över detta.
Det kändes som ett slag i ansiktet på dem.
Det var en sak att deportera Luciano till Italien.
En annan om han är några mil från Florida och fortfarande i grunden är bossen.
Endast efter USA:s påtryckningar gav kubanska myndigheter efter
och pressade Luciano att lämna Havanna och gå i exil för andra och sista gången.
Så i slutändan skickades han tillbaka till Italien,
om inte av något annat skäl än att minska trycket på maffian.
För ingen är lojal mot någon som orsakar en massa kontroverser.
Och Luciano kunde göra nästan
lika mycket från Italien som han kunde göra från Havanna.
Men inte ens Meyer Lansky ville ha honom i Havanna efter ett tag.
Sen dess har kubansk slang särskilda ord för dess korruption:
botella och chivo.
"Botella" är en form av nepotism
där tjänster tilldelas vänner och bekanta...
...som sedan förväntas återgälda tjänsten.
Och "chivo" betyder i grunden att skapa ett falskt administrativt ämbete
där någon får betalt för att inte göra nåt.
Det skapar en överbetald elit som inte bidrar något till samhället.
Det var kutym. Det var förväntat
och kubanerna såg det som en del av den politiska kulturen.
En liten elit av högt uppsatta militärer och i synnerhet
amerikanska företagschefer och deras partners
var de stora vinnarna i efterkrigstidens Kuba.
För resten av folket var framtidsutsikterna mörka.
Inkomstgapet ökade dramatiskt och Kubas fattiga blev fattigare.
Det fanns 600 000 arbetslösa av 7 miljoner kubaner då.
Det var skamligt. Det var en vanära.
De påstod att Kuba rankades som nummer tre i Latinamerika.
Jag kan inte föreställa mig hur illa de andra var.
FÖDD I BIRÁN I KUBA 1927 BLEV POLITISKT AKTIV SOM STUDENT
Under sent 1940-tal började Fidel Castro studera juridik på Havannas universitet.
Juridik var ett väldigt vanligt yrke.
Juridik och medicin var yrkena studenter vanligtvis studerade i Kuba.
Och han var en... Gillade skrikandet
och det var ett sätt att få politisk makt.
Med andra ord, att bli advokat var ett första steg mot att bli politiker.
På universitet fanns en grogrund för opposition mot Kubas regering
och dess korruption.
Grupper med olika inriktningar bildades.
Bland dem fanns de som var lojala mot socialister eller kommunister.
Vid den tiden, vi pratar om...
I EXIL SEDAN 1961
...1952, 1950.
Havannas universitet var väldigt stort.
Det var praktiskt taget det enda universitetet i landet.
Havannas universitet var en grogrund för aktivism.
FRANSK JOURNALIST OCH FÖRFATTARE
Det var en enastående period i latinamerikansk historia
där universiteten var en slags slagfält.
Fidel Castro gick med i flera väpnade grupper.
Man måste förstå något annat också.
I det latinamerikanska samhället
är bilden av en macho eller en pistolero
rätt väl ansedd.
Castro fann en plats åt sig i den här kulturen, vilket är rätt naturligt
om man tänker på hans eldiga temperament
och hans vilja att bli involverad i politik.
Castro var en av många studentledare.
Han hade rykte om sig att vara en gangster.
Han är väldigt förtjust i den här perioden av hans liv. Den är viktig för honom.
Han upptäckte konsten att organisera sina trupper,
att bilda en klan, att omge sig med män.
Gradvis under sin tid vid Havannas universitet
blev han en riktig politisk ledare.
1947 underblåstes en revolt på Kubas grannö.
Dominikanska republiken styrdes av en hänsynslös diktator.
HAVANNAS UNIVERSITET
Revoltens organisatörer sökte stöd
bland de upproriska studenterna vid Havannas universitet.
Så Fidel Castro och en grupp studenter åkte till en liten sandbank,
en liten ö utanför Kubas kust, Cayo Confites,
för att träna på att använda kulsprutor,
Molotovcocktailar och granater för att gå ut i strid.
Gruppen med studenter runt Fidel Castro stoppades av militär
och nådde aldrig Dominikanska republiken.
1948, kort efter den dominikanska affären
lämnade Castro Kuba för första gången och åkte till Bogotá i Colombia.
Ett skäl var att komma bort från kubanska myndigheter ett tag,
då de blivit misstänksamma mot Castro.
Väl i Colombia insåg han att det landet hade samma problem som Kuba.
Det var turbulenta tider i Latinamerika.
Castro gick med i en delegation kubanska universitetsstudenter.
De hamnade, inte av en tillfällighet,
i vad som nästan blev en revolution i Bogotá i Colombia.
En liberal presidentkandidat i Colombias kommande val hade mördats.
Hans anhängare gick ut på gatorna med vapen i händerna.
Över 600 personer dödades i de efterföljande kravallerna.
Fidel Castro och andra kubanska studenter var mitt i det hela.
Efter 10 timmars våldsamheter slog statliga trupper ner upproret.
Än en gång blev det ingen revolution för Fidel Castro.
Han kommer tillbaka med lite av en aura av att ha varit där, av att vara djärv.
Castros vilja att slåss var obruten trots dessa revolutionära motgångar.
Efter examen startade han en advokatbyrå för att försvara de fattiga i domstol.
Men än en gång misslyckades hans ansträngningar.
Under en lång tid, även under hans universitetstid
och även om han var väldigt karismatisk, sågs Castro som en evig förlorare.
Det här är definitivt en del av hans historia.
Han var en man som alltid förlorade och som andra ansåg
bara vara en av många förlorare. Han sågs som en man
som trots sina utopiska drömmar aldrig skulle bli nåt.
Som advokat misslyckades Castro, för han tog inte arvode av klienterna.
Detta hindrade honom dock inte från att ha stora planer i privatlivet.
Han ville gifta sig.
Han träffade min syster på universitetet. Hon studerade filosofi.
FIDEL CASTROS SVÅGER
Och han studerade juridik.
De var unga förstås. Ni vet... Så de träffades.
1948 gifte sig Fidel Castro med Mirta Díaz-Balart.
Hennes rika far betalade för en påkostad smekmånad i New York.
Fidel Castro gifte sig med Mirta Díaz-Balart.
Hon var från en välbeställd familj.
Han kunde ha blivit en del av Kubas societet.
Fidel gifte sig med dottern
till Batistas framtida inrikesminister.
Han var praktiskt taget Batistas högra hand.
Den nya familjen hamnade snart i konflikt
när deras privata och politiska liv fördes samman.
Tanken hos min familj, eller min far, var att han var revolutionär.
Det var väldigt svårt.
Det skulle bli väldigt svårt för henne att leva och det var sant.
TIDIGARE KUBANSK PRESIDENT MÅNGMILJONÄR
1952 beslutade sig förre presidenten Fulgencio Batista att återvända till Kuba.
Han ville kandidera till presidentposten igen
och återuppta sin politiska karriär.
Hur fattiga kubaner levde efter kriget kan ses i långfilmen Soy Cuba från 1964.
Batistas och hans kumpaners livsstil var väldigt annorlunda.
Maffiabossen Meyer Lansky samlade in avsevärda summor pengar
till Batistas valkampanj.
FBI ansåg Lansky vara en av USA:s mest inflytelserika gangstrar.
Han själv påstod sig alltid vara en hederlig kasinoägare.
Dessa ställen besöktes av många högt uppsatta personer
och vissa av dem hade plats för så många som 800 sittande personer.
Och vissa av USA:s mest framstående besökte dessa platser.
Stora välgörenhetsbaler hölls också där.
Och vanligen hölls skolavslutningsbaler från det området varje år där.
De är fäder och mödrar.
Det fanns inga kärnvapen i något hörn någonstans.
Maten och underhållningen där är berömd över hela Amerika.
Det råder inte mycket tvivel om att Meyer Lansky korrumperade Batista.
Att han mottog miljontals dollar varje år
för att låta maffian göra sin grej. Han var deras partner.
Och han kunde lägga undan mycket pengar
i Schweiz och på andra platser.
Batistas återkomst visade sig vara mer komplicerad än förväntat.
Prognoser för valet var osäkra.
Det verkade som att Batista var på randen till förlust.
Batista hade fortfarande goda kontakter med Kubas armé
och med andra inflytelserika kubaner.
De hade investerat sina pengar i Batista.
Men nu verkade en ny statskupp vara det enda
som kunde garantera hans anspråk på makten.
När han var legitimt vald president i Kuba mellan 1940 och 1944...
TIDIGARE KGB-OFFICER
...stödde alla kommunister och vänstergrupper honom.
Men efter andra världskriget, när kalla kriget började
lierade han sig med USA.
Han förtryckte alla vänsterkrafter
och naturligtvis blev han alla revolutionärers fiende.
1952 var kubanerna redo för ett nytt val.
Och de förväntade sig ett nytt val.
Batista bestämde sig från Daytona
med sina militärvänner, att han skulle ta över makten.
Att han inte skulle bli vald, han var inte populär i Kuba
så han skulle inte bli vald.
Batista startade en statskupp, för han skulle inte bli vald.
KUBANSK RADIOVÄRD 1952
Han var rädd att det ortodoxa partiet skulle vinna.
Deras program var att rensa bort korruptionen från Kuba.
Deras motto var "heder mot pengar."
De stod för renhet
så Batista ville inte att de ortodoxa skulle få makten.
Tre månader före presidentvalen
tog Batista makten i en nästan oblodig militärkupp.
Hans kontakter inom armén hjälpte honom att bli Kubas statschef än en gång.
Kubas liberala författning
som han själv hade introducerat några år tidigare, sveptes undan.
Hans planer på att ta makten var inte bara utbrett kända i förväg
utan många kubaner välkomnade kuppen.
Ingen lyfte ett finger. Ingen gjorde något, inte ens kommunisterna.
Det fanns vissa protester och några få tidningsartiklar.
Men ingen betydelsefull social grupp gjorde något
för alla var så trötta på den tidigare regeringen.
Folk sa: "Äntligen har vi nån som kan bringa ordning i kaoset."
Åren innan hade märkts av skandaler och korruption.
Men många kubaner såg Batista som en man med moral
även om han gjorde maffiabossen Meyer Lansky till spelminister.
Batista påstod sig vilja disciplinera demokratin i Kuba.
Stora festligheter anordnades för att få med kubanerna på hans agenda.
Batista gjorde allt han kunde för att legitimera sitt styre.
Han utsåg aldrig ministrar från militären.
Båda departementen som sysslade med militära aspekter
leddes av civilister. Han bar aldrig uniform.
Han ville bli accepterad av folket.
Alla demokratiska processer ignorerades
medan storleken på Kubas polis ökades dramatiskt.
Batista hade inte längre politiska idéer.
All opposition förtrycktes våldsamt.
Därmed började Batistas diktatur.
Så började han härska som en diktator,
som en blodtörstig terroristdiktator.
Och då reste sig många testosteronstinna...
...unga personer - jag var en av dem - mot Batista.
Inte på ett politiskt sätt, utan på grund av en känsla av förödmjukelse.
"Den här mannen kan göra som han vill för han har en pistol och arméns stöd."
Maffian gjorde fortfarande affärer, men de stora investerarna var borta.
Inte ens USA:s armé investerade i Kuba längre.
Landet förföll.
Efter 1953 var Kuba en polisstat.
Gripanden var ofta godtyckliga, liksom tortyr och lönnmord.
För att terrorisera folket
dumpade polisen sina offers lik från fordon i rörelse.
Minst 2 000 personer dog på grund av polisbrutalitet.
Fidel Castro, som arbetade som advokat i Havanna
lämnade in en stämning mot Batistas statskupp som författningsvidrig.
Domstolen avslog fallet.
Med tanke på att han tillät val 1944...
FÖRFATTARE
...väntade sig många att han skulle stanna vid makten en kort tid och utlysa val.
Men när tiden gick insåg de att han inte skulle hålla några val.
Att han ville förbli vid makten och hålla kvar makten
och det var då det började utvecklas en opposition.
Vi gick ut på gatorna...
TIDIGARE ÖVERSTE I KUBAS ARMÉ
...för att protestera mot Batista.
Vi tillhörde inte något parti. Vi var unga studenter.
Men vi visste från våra släktingar och föräldrar
att Batistas regering var skadlig, dålig för folket.
Då han hade uttömt vad han såg som alla juridiska alternativ
beslutade sig Fidel Castro för att endast väpnat uppror
kunde få slut på Batistas regim.
Idag är garnisonen Moncada i Santiago ett museum.
1953 var det Kubas näst största militärbas.
Fidel Castro satte ihop en liten grupp revolutionärer
för att attackera garnisonen.
Det som är så fascinerande med Castroismen
är att när vi ser på händelseutvecklingen
var det alltid improviserat och lite amatörmässigt.
Allt var lite vansinnigt, och attacken på Moncada är ett slående exempel.
Den ambitiösa planen var att ta garnisonen och vapnen däri.
Vi hade planerat, och trodde att vi kunde ta garnisonen genom överraskning.
EN AV FIDEL CASTROS VAPENBRÖDER
Datumet sattes till 26 juli 1953.
Moncada-garnisonen var en fästning i Santiagos centrum.
Tvärs över gatan låg ett civilt sjukhus.
Castro delade upp sina män.
Vissa för att storma sjukhuset som en avledande manöver
vilket skulle låta resten av hans trupper inta garnisonen.
Planen var att vi skulle vara på sjukhusets tak
och skjuta på garnisonen därifrån.
Det skulle dra på oss...
...soldaternas eld...
...och tillåta att våra kamrater
iscensatte en frontalattack.
Medan karnevalfestligheterna var i full gång runt om i Santiago
närmade sig Castros män garnisonen.
De hade valt att göra det under karnevalen.
Varför? För de hade bara
runt 150 män, och de tänkte att under karnevalen
skulle soldaterna i garnisonen vara fulla och mindre organiserade.
Men det gick illa nästan direkt.
Tyvärr gick något fel.
När de första av våra bilar anlände blev de överraskade...
...av en patrull vi inte hade räknat med skulle vara där.
De satte igång larmet.
Medan kubanerna dansade och skrattade på gatorna
gick Castro och hans män till attack.
Men garnisonsvakten öppnade eld nästan omedelbart.
Castro och hans män var underlägsna i antal och eldkraft.
Vi sköt hela tiden.
Överraskningsmomentet var borta
så vi sköt tills vi fick slut på ammunition.
Nitton soldater och sex rebeller dödades
innan Castro och hans återstående män kapitulerade.
Ännu en förkrossande förlust för den unge advokaten som blev rebell.
Vem var Castro 1953? En galning.
Don Quijote.
Frihetens Don Quijote.
Femtiofem rebeller dödades på plats efter att ha gripits.
Bara några få lyckades fly.
De flesta, däribland Castro-bröderna, ställdes inför rätta.
Ingen förväntade sig en rättvis rättegång.
Castros revolution hade förintats.
Och nu ville staten visa sin makt.
Dagen efter attacken besökte Fulgencio Batista Moncada-garnisonen
och bad att få se vapnen som hade siktat på att störta hans regim.
Ännu en strid för Kubas frihet hade förlorats...
...men kriget var långt ifrån över.